Medalla d'Or Lomonóssov
Tipus | premi científic medalla ![]() | ||
---|---|---|---|
Epònim | Mikhaïl Lomonóssov ![]() | ||
Interval de temps | 1959 ![]() | ||
Estat | Rússia i Unió Soviètica ![]() | ||
Conferit per | Acadèmia de Ciències de Rússia ![]() | ||
Lloc web | ras.ru… ![]() |
La Medalla Lomonósov, anomenada així en honor del científic i polimàtic rus Mikhaïl Lomonóssov és un guardó concedit anualment des de 1959 pels avenços en les Ciències naturals i les Humanitats, primer per l'Acadèmia Soviètica de Ciències i després per l'Acadèmia Russa de les Ciències. Anualment es concedeixen dues medalles, una a un rus i l'altra a un científic estranger. Es tracta del guardó més alt de l'Acadèmia Russa.
Receptors de la Medalla Lomonóssov[modifica]
- 1959
Piotr Leonídovitx Kapitsa, pels seus treballs en física de baixes temperatures
- 1961
Aleksandr Nesmeiànov, química
- 1963
Sin-Itiro Tomonaga (membre de l'Acadèmia Japonesa de Ciències, president del Consell Científic del Japó), per les seves substancials contribucions científiques en el desenvolupament de la física
Hideki Yukawa (membre de l'Acadèmia Japonesa de Ciències, director de l'Institut d'Investigacions Bàsiques de la Universitat de Kyoto), per les seus mèrits en el desenvolupament de la física teòrica
- 1964
Sir Howard Walter Florey (president de la Royal Society britànica), medicina
- 1965
Nikolai Belov, cristal·lografia
- 1967
Ígor Tamm, teoria de partícules elementals i d'altres dominis de la física teòrica
Sir Cecil Frank Powell (membre de la Royal Society britànica), física de partícules elementals
- 1968
Vladímir Enguelgardt, bioquímica i biologia molecular
István Rusznyák (president de l'Acadèmia de Ciències d'Hongria), medicina
- 1969
Nikolai Semiónov: física i química.
Giulio Natta, química de polímers
Dècada de 1970[modifica]
- 1970
Ivan Vinogràdov, matemàtic
Arnaud Denjoy (membre de l'Acadèmia Francesa), matemàtic
- 1971
Víktor Ambartsumian, astronomia i astrofísica
Hannes Alfvén (membre de la Reial Acadèmia de Ciències d'Estocolm), física de plasma i astrofísica
- 1972
Nikoloz Muskhelixvili, matemàtica i mecànica
Max Steenbeck (membre de l'Acadèmia de Ciències de la República Democràtica Alemanya), física de plasma i física aplicada
- 1973
Aleksandr Vinogràdov, geoquímica
Vladimír Zoubek (membre de l'Acadèmia Txecoslovaca de Ciències), geologia
- 1974
Aleksandr Tsélikov, metal·lúrgia i tecnologia de metalls
Ànguel Bàlevski (membre de l'Acadèmia Bulgara de Ciències), metal·lúrgia i tecnologia de metalls
- 1975
Mstislav Kéldix, matemàtic, mecànica i estudis espacials
Maurice Roy (membre de l'Acadèmia Francesa), mecànica i les seves aplicacions
- 1976
Semió Volfkóvitx, química, tecnologia del fòsfor, desenvolupament de funcions científiques de quimicalització de l'agricultura soviètica
Max Steenbeck (membre de l'Acadèmia de Ciències de la República Democràtica Alemanya), química, tecnologia de fibres artificials
- 1977
Mikhaïl Lavréntiev, matemàtica i mecànica
Linus Carl Pauling (membre de l'Acadèmia Nacional de Ciències dels Estats Units), química i bioquímica
- 1978
Anatoli Petróvitx Aleksàndrov, ciència i tecnologia nuclear
Alexander Robertus Todd (president de la Royal Society britànica), química orgànica
- 1979
Aleksandr Oparin, bioquímica
Béla Szőkefalvi-Nagy (membre de l'Acadèmia de Ciències d'Hongria), matemàtica
Dècada de 1980[modifica]
- 1980
Borís Paton, metal·lúrgia i tecnologia de metalls
Jaroslav Kožešník (membre de l'Acadèmia Txecoslovaca de Ciències), matemàtica aplicada i mecànica
- 1981
Vladímir Kotélnikov, enginyeria electrònica
Pavle Savić (membre de l'Acadèmia Sèrbia de Ciències i Arts), química i física
- 1982
Iuli Khariton, física
Dorothy Crowfoot Hodgkin (membre de la Royal Society britànica), bioquímica i química de cristalls
- 1983
Andrei Kursànov, fisiologia i bioquímica vegetal
Abdus Salam, física
- 1984
Nikolai Bogoliúbov, matemàtica i física teòrica
Rudolf Mössbauer, física
- 1985
Mikhaïl Sadovski, geologia i geofísica
Guillermo Haro, astrofísica
- 1986
Sviatoslav Fiódorov, oftalmologia i microcirugia ocular
Josef Řiman (membre de l'Acadèmia Txecoslovaca de Ciències), bioquímica
- 1987
Aleksandr Mikhàilovitx Prókhorov, física
John Bardeen, física
- 1988
Serguei Sóbolev, matemàtica (concedit a títol pòstum)
Jean Leray, matemàtica
- 1989
Nikolai Bàssov, física
Hans Bethe, física
Dècada de 1990[modifica]
- 1993
Dmitri Likhatxov, humanitats
John Kenneth Galbraith, economia i ciències socials
- 1994
Nikolai Kotxetkov, química de carbohidrats i síntesi orgànica
James D. Watson, biologia molecular
- 1995
Vitali Guínzburg, física teòrica i astrofísica
Anatole Abragam, física de l'estat condensat i mètodes d'estudi en física nuclear
- 1996
Nikolai Krassovski, teoria matemàtica de control i teoria del joc
Friedrich Hirzebruch, geometria i topologia algebraica
- 1997
Borís Sokolov, estudis de la biosfera de la Terra, descobriment del sistema geològic Wend, treballs clàssics en coralls fòssils
Frank Press, física de la Terra sòlida
- 1998
Aleksandr Soljenitsin, literatura, filologia i història russa
Yosikazu Nakamura, eslavista dedicat a la popularització de la literatura i la cultura russa al Japó
- 1999
Valentín Ianin, estudis arqueològics de la Russa medieval
Michael Müller-Wille, estudis de les relacions exteriors de la Russa medieval primerenca
Dècada de 2000[modifica]
- 2000
Andrei Víktorovitx Gapónov-Grékhov, electrodinàmica, física del plasma, electrònica física
Charles Hard Townes, electrònica quàntica, màser i làser
- 2001
Aleksandr Spirin, estudis sobre l'estructura d'àcids nucleics i funcions dels ribosomes
Alexander Rich, estudis sobre l'estructura d'àcids nucleics i funcions dels ribosomes
- 2002
Olga Ladíjenskaia, matemàtica
Lennart Carleson, matemàtica
- 2003
Ievgueni Txàzov, cardiologia
Alexander Rich, cardiologia
- 2004
Guri Martxuk, creació de nous models i mètodes de solució de física nuclear de reactors, estudis atmosfèrics i física oceànica
Edward N. Lorenz, teoria de la circulació general de l'atmosfera, teoria d'atractors caòtics de sistemes dissipats
- 2005
Iuri Ossipian, física de l'estat sòlid
Sir Peter Hirsch (membre de la Royal Society britànica), física de l'estat sòlid
- 2006
Nikolai Laverov, geologia i geofísica
Rodney Charles Ewing, cicle de combustible nuclear, maneig de residus nuclears
- 2007
Andrei Zalizniak, lingüista
Simon Franklin, pels seus estudis sobre la història i cultura russa
- 2008
Ievgueni Primakov, ciències socials
Hélène Carrère d'Encausse, (membre de l'Acadèmia Francesa), pels seus estudis sobre els processos polítics i socials durant els períodes soviètic i post-soviètic de Rússia
- 2009
Vadim Ivanov, desenvolupament de la química bioorgànica
Ryōji Noyori, desenvolupament de la química bioorgànica i la síntesi asimètrica catalíctica
Dècada de 2010[modifica]
- 2010
Spartak Beliàiev, física
Gerardus 't Hooft, física
- 2011
Vladímir Tartakovski, per la seva destacada contribució al desenvolupament de la química tècnica, química orgànica i industrial
Roald Hoffmann per la seva destacada contribució al desenvolupament de la "química teòrica aplicada" i la creació de models d'estructura generalitzada i reactivitat de molècules.
- 2012
Gleb Dobrovolski - per la seva destacada contribució en el camp de la ciència del sòl.
Richard W. Arnold - per la seva destacada contribució al desenvolupament de la ciència teòrica i aplicada del sòl i la creació de models de comportament dels sòls en els diferents paisatges del món.
- 2013[1]
Ludvig Faddéiev - per les seves excel·lents contribucions a la teoria quàntica de camps i la teoria de les partícules elementals
Peter Lax - per la seva destacada contribució la teoria hidrodinàmica de solitons.
- 2014
Anatoli Derevianko - per la seva destacada contribució al desenvolupament d'un nou concepte científic fonamental de la formació del tipus físic modern de l'home i la seva cultura.
Svante Pääbo - pels seus èxits destacats en el camp de l'arqueologia i la paleogenètica.
- 2015[2]
Leonid Kéldix - per les seves excel·lents contribucions a la física dels fenòmens de túnels, inclòs l'efecte túnel en semiconductors i la seva relació amb els espectres electrònics i de vibració del cristall, l'obertura de la modificació túnel dels espectres d'absorció òptica, ionització de túnel d'àtoms, molècules i matèria condensada per camps òptics làser de gran abast
Paul Corkum - per la seva contribució a la física ultraràpida, inclòs l'interval d'attosegons, i els processos d'interferometria de les funcions d'ona d'electrons en els àtoms i molècules amb resolució espacial i temporal sense precedents.
- 2016
Dmitrii Knorre - per la seva destacada contribució en el camp de la química dels àcids nucleics, la modificació de l'afinitat dels biopolímers, convertint-se en les àrees més importants de farmacologia-àcids nucleics terapèutics i en el desenvolupament de tècniques de teràpia gènica.
Sidney Altman - per la seva destacada contribució en el camp de la bioquímica dels àcids nucleics, el descobriment de l'activitat catalítica dels àcids nucleics i la creació de noves substàncies biològicament actives.
- 2017
Iuri Oganessian - per la investigació fonamental en el camp de la interacció de nuclis complexos i la confirmació experimental de la hipòtesi de l'existència d'"illes d'estabilitat" d'elements superpesants.
Björn Jonson - pels treballs de caràcter fonamental, que són d'importància fonamental per a l'estudi de l'estructura nuclear i l'estabilitat nuclear dels nuclis més lleugers exòtics als límits de l'estabilitat del nucleó.
- 2018
Joseph Isaevitx Gitelzon - per a la justificació i el desenvolupament de la direcció ecològica de la biofísica, que ha aconseguit uns resultats fonamentals i pràctics destacats, especialment en estudis de bioluminiscència marina i de laboratori.
Martin Chalfie: per desenvolupar nous mètodes d'anàlisi bioluminiscent mitjançant la proteïna luminescent GFP.