Mònim de Siracusa
Aparença
![]() ![]() | |
Biografia | |
---|---|
Naixement | segle IV aC ![]() antiga Siracusa ![]() |
Mort | valor desconegut ![]() |
Activitat | |
Camp de treball | Filosofia ![]() |
Ocupació | filòsof ![]() |
Període | Període hel·lenístic ![]() |
Mònim de Siracusa (grec antic: Μόνιμος, Mónimos; Siracusa, 399 - 300 aC) va ser un filòsof grec del segle iv aC pertanyent a l'escola cínica. Va ser deixeble de Diògenes de Sinope i de Crates de Tebes.[1]
Va ser esclau d'un banquer corinti que tenia tracte freqüent amb Xeníades, que en aquells dies era l'amo de Diògenes de Sinope, que també havia estat reduït a l'esclavitud. Mitjançant el contacte amb Diògenes, Mònim va conèixer la filosofia de l'escola cínica i va decidir assumir la seva forma de vida.[2]
Va escriure poesies curtes de to satíric, encara que d'argument seriós, i dos llibres en prosa. Se sap de la seva doctrina que oposava el domini de l'evidència (la naturalesa), en la qual subjau el savi, al domini de la il·lusió.
« | Tot el que imaginem és vanitat (τῦφος, literalment "boira" o "fum"). | » |
— Mònim |
Referències
[modifica]- ↑ Diògenes Laerci. «Vida de Mònim». A: Vides i opinions de filòsofs eminents.
- ↑ Los filósofos cínicos: antología de textos, 2019, p. 223-226. ISBN 978-84-309-7790-1.