Tanit: diferència entre les revisions
mCap resum de modificació |
mCap resum de modificació |
||
Línia 6: | Línia 6: | ||
Tanit va ser adorada fins a la desaparició de la cultura púnica. Els romans la van equiparar amb la deessa [[Juno]] i la deessa grega de la caça i la fertilitat [[Àrtemis]]. |
Tanit va ser adorada fins a la desaparició de la cultura púnica. Els romans la van equiparar amb la deessa [[Juno]] i la deessa grega de la caça i la fertilitat [[Àrtemis]]. |
||
El culte a Tanit es va mantenir fortament arrelat a l'[[illa d'Eivissa]], on la deessa va ser adorada fins a la cristianització, al [[segle II]]. A Eivissa és on més estàtues de la deessa s'han trobat, la més coneguda de les quals és la trobada a la cova d[[es Culleram]], a [[Sant Vicent de |
El culte a Tanit es va mantenir fortament arrelat a l'[[illa d'Eivissa]], on la deessa va ser adorada fins a la cristianització, al [[segle II]]. A Eivissa és on més estàtues de la deessa s'han trobat, la més coneguda de les quals és la trobada a la cova d[[es Culleram]], a [[Sant Vicent de sa Cala]]. |
||
[[Categoria:Déus]] |
[[Categoria:Déus]] |
Revisió del 14:08, 4 feb 2012
Tanit (també anomenada Thanit o Tinnit) és la deessa púnica de la fertilitat, la dona de Baal-Hammon i la deessa protectora de Cartago. El seu sobrenom és "cara de Baal". També és la governadora celestial. Com a senyora de la fertilitat rebia el nom de Nutrix (=dida). Els seus símbols són la magrana, la figa, l'espiga i el colom com al seu símbol animal. El seu símbol més destacable és la Creu de Tanit: un triangle travessat per dalt per una barra horitzontal i coronat per una rodona. Sembla que com a deessa celestial també tenia transcendència lunar. A la mare pàtria de Fenícia, emperò, no s'hi ha demostrat la presència del nom Tanit.
Originalment era una deessa menor i al segle V aC el déu Melcart i la deessa Astarte van substituir Tanit i el marit Baal-Hammon com a principals déus dels cartaginesos. Tanit va ofrenar alguns dels seus fills a una mort al foc (vegeu Moloc).
Tanit va ser adorada fins a la desaparició de la cultura púnica. Els romans la van equiparar amb la deessa Juno i la deessa grega de la caça i la fertilitat Àrtemis.
El culte a Tanit es va mantenir fortament arrelat a l'illa d'Eivissa, on la deessa va ser adorada fins a la cristianització, al segle II. A Eivissa és on més estàtues de la deessa s'han trobat, la més coneguda de les quals és la trobada a la cova des Culleram, a Sant Vicent de sa Cala.