Christine Bard
![]() (2016) ![]() | |||||||||
Biografia | |||||||||
---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|
Naixement | 1965 ![]() Jeumont (França) ![]() | ||||||||
| |||||||||
Dades personals | |||||||||
Formació | Universitat Lilla 3 Universitat París VII - Denis Diderot ![]() | ||||||||
Director de tesi | Michelle Perrot ![]() | ||||||||
Activitat | |||||||||
Camp de treball | Historiador de gènere, història de la dona, història del feminisme i feminisme ![]() | ||||||||
Ocupació | historiadora, professora d'universitat ![]() | ||||||||
Ocupador | Universitat d'Angers ![]() | ||||||||
Membre de | |||||||||
Obra | |||||||||
Estudiant doctoral | Cécile Formaglio i Fanny Bugnon ![]() |
Christine Bard (Jeumont, 1965) és una historiadora de l'estat francés, que s'ha especialitzat en història de les dones, del gènere, del feminisme i de l'antifeminisme.[1]
Biografia[modifica]
Va nàixer a Jeumont al 1965.[1] Estudià història en la Universitat de Lille III i després en la Universitat de Denis Diderot, i es va especialitzar en història del feminisme a França entre el 1914 i el 1940.[1]
En publicar la tesi, es va convertir en mestra d'història contemporània en la Universitat d'Angers el 1995. S'incorporà a l'Institut Universitari de França entre el 2000 i el 2005, abans de ser-ne nomenada membre sènior el 2020.[2] El 2004, fou professora en la Universitat d'Angers. Forma part del laboratori TEMOS CNRS FRE-2015 (Temps, mons i societats), provinent del Centre de Cerques històriques de l'Oest (CERHIO).[3][4]
S'ha especialitzat en la història de l'estat francés contemporani (segle XIX i XX), en concret en la història de les dones i del gènere: història dels feminismes, història de l'antifeminisme, història de les sexualitats, història del gènere en política, història del significat dels vestits (història i actualitat dels pantalons i de la faldilla com a marcadors de gènere), i reptes polítics.[5]
Des del 2014, dirigeix tesis sobre un ampli espectre de la història de les dones en el segle XX, com ara: feminisme, jovent, esport, treball, mitjans de comunicació, política, sexualitat, vestit o art.[6]
És la creadora de l'associació Arxius del feminisme, que també presideix.[7] Hi recull i valora arxius d'associacions i militants feministes des del 2000. L'associació impulsà la creació del Centre d'arxius del feminisme de la Biblioteca Universitària de Belle de Brillet a Angers, el 3 d'octubre del 2000.
També és una activista LGBT. Està casada des del 2001 amb Corinne Bouchoux, senadora ecologista del departament del Maine i Loira del 2011 al 2017.[8]
Competències científiques[modifica]
Bard coordina les recerques interdisciplinàries sobre gènere en la Universitat d'Angers i als països del Loira. El 2002, feu la conferència Le Genre des territoires.[9] Des del 2005, organitza anualment el cicle Història i memòria de deportacions, amb Yves Denéchère en la Universitat d'Angers.[10]
Entre el 2007 i el 2011, fou copresentadora de l'eix “Gènere, joves, identitats socials” del Centre d'història de l'Escola Sciences Po. L'Institut de Ciències humanes i Socials del CNRS creà l'Institut del Gènere el 2012, i en formà part del primer consell científic de l'institut.[11]
Del 2008 al 2017, dirigí l'estructura federativa de recerca SFR Confluences, que aplega laboratoris de lletres, llengües, ciències humanes, dret, economia i gestió de la Universitat d'Angers.[12] També dirigí el programa de recerques GEDI (Gènere i discriminacions sexistes i homòfobes) entre el 2014 i el 2017, que fou secundat per SFR Confluences i aplegà un centenar de membres. El programa GEDI va permetre la creació d'un màster en Estudis de Gènere, obert el 2017 en la Universitat de Bretanya Loira (ULB).[13]
Bard participà en el projecte internacional SAVIE-LGBTQ (Coneixements sobre la inclusió i exclusió de les persones LGBTQ), recolzat per Line Chamberland (UQAM) a Mont-real.[14]
Publicacions científiques[modifica]
Bard va crear el 2004 Musea, un museu virtual de la història de les dones i del gènere, secundat per la Universitat d'Angers, del qual dirigeix el comité científic.[15] Preparà dues exposicions del museu: Dones en masculí i Rostres del sufragisme francés. Dos anys després, el 2006, publicà amb Annie Metz Guide des sources de l'histoire du féminisme (Guia de les fonts de la història del feminisme),[16] sota la direcció de Valérie Neveu. Aquesta guia es troba en internet en la pàgina Arxius del feminisme.[7] El 2006 també va dirigir la col·lecció Arxives du féminisme en Premsa universitària de Rennes. Al novembre del 2022, la col·lecció contenia 28 obres.[17]
Fou membre del comité de redacció de la revista Clio. Femmes, Genre, Histoire, del 1995 al 2005 i de la revista d'història de Sciences Po Histoire@politique, del 2007 al 2014. També dirigí la redacció del Dictionnaire des féministes. France, XVVIIIe i XXIe, amb la col·laboració de Sylvie Chaperon.[18] El publicà, al 2017, Presses Universitaires de France.
Reconeixements[modifica]
El 2007, Bard rebé el Barbara Kanner Prize a l'excel·lència acadèmica en treballs bibliogràfics per la seua Guide des sources de l'histoire du féminisme. Al 2015, el ministre d'Educació Nacional la condecorà amb l'Orde de les Palmes Acadèmiques.
Obra[modifica]
Llibres[modifica]
- Les Filles de Marianne. Histoire des féminismes. 1914-1940, Paris, Fayard, 1995[19]
- Les Femmes dans la société française au XXe siècle, Paris, Armand Colin, 2001, 2e édition revue, 2003, traduït en alemany: Die Frauen in der französischen Gesellschaft des 20. Jahrhunderts, Bonn, Böhlau Verlag, 2008[20]
- Ce que soulève la jupe - Identités, transgressions, résistances, Autrement, 2010, traduït al suec[21]
- Une histoire politique du pantalon,[22] Le Seuil, 2010, edició ampliada amb un epíleg en Points Seuil, 2014.
Direcció de llibres[modifica]
- Bard, Christine, Un siècle d'antiféminisme,[23] prefaci de Michelle Perrot, Paris, Fayard, 1999
- Bard, Christine, Le Genre des territoires,[24] Angers, Presses de l'Université d'Angers, 2004
- Bard, Christine, Metz, Annie i Neveu, Valérie, Guide des sources de l'histoire du féminisme, Rennes, PUR, col·lecció «Arxives du féminisme», 2006, Prix Barbara Kanner Prize for scholarly excellence in bibliographical work (États-Unis)
- Bard, Christine, Chaperon, Sylvie, Dictionnaire des féministes: France, XVIIIe – XXIe siècle, Paris: PUF, 2017
- Bard, Christine, Blais, Mélissa i Dupuis-Déri,Francis, Antiféminismes et masculinismes d'hier à aujourd'hui,[25] PUF, 201
Exposicions[modifica]
- Visages du suffragisme français, exposició virtual sobre Musea[15] (amb Valérie Neveu), en línia des de l'1 de desembre del 2007
- Femmes au masculin, exposició virtual sobre Musea[15] des del 8 de març del 2005
Referències[modifica]
- ↑ 1,0 1,1 1,2 Bard, Christine. Les féminismes en France : vers l'intégration des femmes dans la cité (1914-1940), 1er janvier 1993.
- ↑ Institut universitaire de France «Christine Bard». Christine Bard.
- ↑ «Chercheur.e.s».
- ↑ «Centre d'histoire de Sciences Po - L'activité scientifique». [Consulta: 21 novembre 2022].
- ↑ Sohn, Anne-Marie. Jupe ou pantalon ?. La quinzaine lecture, 2010.
- ↑ «Christine Bard».
- ↑ 7,0 7,1 «Archives du Féminisme». www.archivesdufeminisme.fr. [Consulta: 21 novembre 2022].
- ↑ «Corinne Bouchoux : « Je suis une sénatrice lesbienne mais je ne dois pas être réduite à ça »». .
- ↑ «Confluences». Confluences, gener 2017.
- ↑ «Cycle Histoire et mémoire des déportations».
- ↑ «Genre et discriminations – Genre et discriminations sexistes et homophobes».
- ↑ «Conseil Scientifique 2012 - 2015».
- ↑ «MASTER Études sur le genre».
- ↑ «Savoirs sur l'inclusion et l'exclusion des personnes LGBTQ (SAVIE-LGBTQ) | Université Laval».
- ↑ 15,0 15,1 15,2 «Bienvenue sur Musea · MUSEA». musea.univ-angers.fr. [Consulta: 21 novembre 2022].
- ↑ Dizier-Metz, Annie; Neveu; Avrane. Guide des sources de l'histoire du féminisme: de la Révolution française à nos jours (en francés). Presses universitaires de Rennes, 2006. ISBN 978-2-7535-0271-0.
- ↑ «Presses Universitaires de Rennes: Archives du féminisme» (en francés).[Enllaç no actiu]
- ↑ Bard, Christine; Chaperon. Dictionnaire des féministes: France, XVIIIe-XXIe siècle (en francés). Presses universitaires de France, 2017. ISBN 978-2-13-078720-4.
- ↑ Bard, Christine. Les filles de Marianne: histoire des féminismes 1914-1940 (en francés). Fayard, 1995. ISBN 978-2-213-59390-6.
- ↑ Bard, Christine; Pavard. Histoire des femmes dans la France des XIXe et XXe siècles (en francés). Ellipses, 2013. ISBN 978-2-7298-7895-5.
- ↑ Bard, Christine. Ce que soulève la jupe. Identités, transgressions, résistances (en francés). Autrement, 2015-07-08. ISBN 978-2-7467-4323-6.
- ↑ Bard, Christine. Une histoire politique du pantalon (en francés). Éditions du Seuil, 2014. ISBN 978-2-7578-4183-9.
- ↑ Bard, Christine. Un siècle d'antiféminisme (en francés). Fayard, 1999. ISBN 978-2-213-60285-1.
- ↑ Bard, Christine. Le genre des territoires: masculin, féminin, neutre (en francés). Presses de l'université d'Angers, 2004. ISBN 978-2-903075-98-9.
- ↑ Bard, Christine; Blais; Dupuis-Déri. Antiféminismes et masculinismes d'hier et d'aujourd'hui (en francés). PUF, 2019. ISBN 978-2-13-081661-4.